Словник української мови (1927)/заколоджувати
◀ заколіти | Словник української мови З заколоджувати |
заколоситися ▶ |
|
Заколо́джувати, джує, сов. в. заколо́дити, дило, гл. безл. *1) Застопорить. Пир. у., Конон. 2) Сделаться запору. Як заколодило, так який уже день і на двір не ходе. Харьк. у. Слов. Д. Эварн.