Словарь української мови — Ккамінець Борис Грінченко
1924
Каміне́ць, нця́, м. Ум. отъ камінь. 1) Камышекъ. 2) Косточка у косточковыхъ плодовъ. Сливу ззів, а камінець кинув. 3) Си́ній каміне́ць = Камінь 6. Мил. 31.