Словник української мови (1927)/зруйнувати
◀ зруйнування | Словник української мови З зруйнувати |
зруйнуватися ▶ |
|
Зруйнува́ти, ну́ю, єш, гл. 1) Разрушить, разорить. Зруйнували Запорожжя. Лукаш. 66. Не зостанеться тут камінь на каміні, щоб не зруйновано. Єв. Мр. XIII. 2. Зруйновано життя моє на світі. К. Іов. 37. 2) Разорить (о потере имущества).