Словник української мови (1927)/каліцтво
◀ каліфактор | Словник української мови К каліцтво |
каліч ▶ |
|
Калі́цтво, ва, с. Калечество, увечье. Сціпило, звернуло їй, руку — не дай бог каліцтва. Харьк. г. Спасеть вас біг, що й нас при каліцтву не забуваєте. Лебед. у. Хиба яке каліцтво знайдуть дохторі, то не піде в москалі. НВолын. у.