Словарь української мови (1924)/карбованець
◀ карбіж | Словарь української мови К карбованець |
карбований ▶ |
|
Карбо́ванець, нця, м. Рубль — первоначально серебряный, затѣмъ всякій. Далебі дав би карбованця, як би не пропив учора. Шевч. Ум. Карбо́ванчик. Ми що-разу де карбованчика заробимо або позичимо, то й одішлемо. Г. Барв. 499. Нехай протрусить батькови карбованчики. Кв. II. 139.