В місті там торговиць много:
На східній коня купила,
А на західній сідельце,
А на південній вудила,
А па північній батіг.
Вранці рано попрощала
Свого тата, свою маму,
Бо хотіла на ніч стати
Аж над жовтою рікою.
Дарма кличе батько й мати, —
Їх не чує люба доня;
Чує тільки шум глухий
Жовтих вод Янт-Се-Кіянса.
Другий день вона прощає
Вже й велику жовту воду;
Вечором дійшла до джерел
Чорної ріки вона.
Дарма кличе батько й мати,
Їх не чує люба доня;
Лиш над чорною водою
Чує крик їздців Єн-Чана.
Десять тисяч миль дороги
У війні промандрувала;
Через скелі, через звори
Наче птах перелітала.
Нічно доносив до неї
Буйний вітер із півночі
Звуки дзвоника вічного;
Місяць часто блиском зимним
Обливав сталеві бляхи,
Що її вкривали тіло;
А по сто завзятих боях
Згиб також їх полководець.
По дванадцяти роках,
Що тяглися, наче вічність,
Поверта хоробрий вояк
Сторінка:Іван Франко. Твори в 20 тт. Т. 18. Переклади (1960).djvu/158
Ця сторінка вичитана
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/be/%D0%86%D0%B2%D0%B0%D0%BD_%D0%A4%D1%80%D0%B0%D0%BD%D0%BA%D0%BE._%D0%A2%D0%B2%D0%BE%D1%80%D0%B8_%D0%B2_20_%D1%82%D1%82._%D0%A2._18._%D0%9F%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%BA%D0%BB%D0%B0%D0%B4%D0%B8_%281960%29.djvu/page158-1024px-%D0%86%D0%B2%D0%B0%D0%BD_%D0%A4%D1%80%D0%B0%D0%BD%D0%BA%D0%BE._%D0%A2%D0%B2%D0%BE%D1%80%D0%B8_%D0%B2_20_%D1%82%D1%82._%D0%A2._18._%D0%9F%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%BA%D0%BB%D0%B0%D0%B4%D0%B8_%281960%29.djvu.jpg)